Hvordan lærer man at kende det uerkendelige?
Hvilke evner bør man besidde?
Hvalolie kunne oplyse vore byer på helt nye måder -
- hvilket skabte en verdensomspændende efterspørgsel.
Det har drevet folk til at vove sig endnu længere ud i ukendt farvand.
Vi kender ikke havets dyb. Ej heller hvilke væsner, det skjuler.
Uhyrer.
Findes de?
Eller får myterne os blot til at respektere havets hemmeligheder?
NANTUCKET I MASSACHUSETTS Februar 1850
Spørgsmålet både piner og inspirerer mig.
Og derfor anmoder jeg på ny om endnu et møde.
En samtale med Dem vil gavne den roman, jeg påtænker at skrive.
Den hedder på nuværende tidspunkt: 'Moby Dick'.
Jeg håber, at De vil genoverveje mit tilbud.
Det ukendte.
Min fantasi længes efter at føre mig derhen.
Således hjemsøger spørgsmålet mig til stadighed:
Hvordan kender man det uerkendelige?
Med venlig hilsen Herman Melville.
Der er lukket.
Ingen logerende efter kl. 20.
KÆRE MR. MELVILLE
De kom.
- Der er besøg, min elskede. - Tom Nickerson?
- Herman Melville. - Vi modtog Deres brev.
De er enten desperat eller en tåbe, siden De er taget hele vejen hertil.
Mit tilbud gælder stadig.
Tre måneders betalt logi for én enkelt aftens samtale.
Det er alt, hvad jeg ejer. Men jeg ser det som en investering.
De skal fortælle mig, hvad der skete...
...med hvalfangerskibet Essex.
Hvad tror De, at der skete?
Der går rygter...
Hvilken historie forventer De at høre?
Den om hvalen.
Essex gik på grund.
- Det fastslog undersøgelsen. - Den var alt andet end sandfærdig.
Forsvind.
De er sidste overlevende fra Essex. Der er ingen andre at tale med.
Hørte De mig ikke? Forsvind, nu.
Nej, De må ikke gå.
- Jeg vil ikke spilde min tid. - Jeg beder Dem, mr. Melville.
Han vil ikke tale med mig om Essex. Det har han aldrig villet.
Han lider.
Hans sjæl er...
...forpint.
Han har brug for at lette sit hjerte.
Lad mig tale med ham. Jeg beder Dem.
Min elskede.
Det vil gavne dig at tale med ham.
Nej.
Nu hører du efter.
Hvem holder sammen på alting, mens du drikker dig selv ihjel?
Nu taler du med manden, så vi kan beholde pengene.
Du kender vore omstændigheder, Thomas.
Jeg fortæller ikke mere end nødvendigt.
Jeg henter whiskyen.
Jeg nævnte det ikke i brevet, men jeg var engang hvalfanger.
På ét togt.
- Jeg var skibsdreng. - Så har du jo set det hele.
Min hustru har læst Deres bøger.
- De fornøjede hende. - Det glæder mig at høre.
De har solgt godt.
Denne historie kan måske endda overgå succesen fra min første roman.
Endnu en fortælling om livet til søs?
Har De læst Hawthornes værker, mr. Melville?
Han er en dygtig forfatter.
- En fremragende forfatter. - Ja.
Men han sidder ikke her. Det gør jeg.
Af egne personlige årsager.
Lad mig fortælle Dem om Essex. De bliver formodentlig skuffet -
- men hvert eneste ord vil være sandt.
Historien om Essex er historien om to mænd:
Kaptajn George Pollard og hans førstestyrmand...
...Owen Chase.
- Du må ikke komme for sent. - Jeg skal nok nå det.
Vor datter skal ikke sove under utæt tag.
- Hvem siger, det bliver en pige? - Det skal det.
Hun skal minde mig om min kærlighed til dig.
Hun kommer til at ligne dig.
Med lyse lokker og en trang til at erobre verden.
- I dag får du din kaptajnsuniform. - Ja.
Så kan vi endelig flytte ind i en kaptajnsbolig.
Jeg har ikke brug for et fornemt hus. Her er plads nok til os tre.
Nogle gange overvældes jeg af dit gode hjerte.
Tag så hen og bliv forfremmet.
- Hvad byder I? - 1,90 dollars.
- 1000 gallons. To dollars per gallon. - Jeg køber 40.
Sælger, sælger. Herovre!
Criterion er tilbage med et fint udbytte. 1600 tønder.
En ny rekord. 50 pund sterling for spermacet i London.
Tillykke.
Godmorgen, mr. Chase. Kom indenfor.
Min kompagnon, Benjamin Fuller.
- Godmorgen. - Sid endelig ned.
Mr. Chase.
Vi har været yderst tilfredse med Deres indsats i årenes løb.
Vort skib, Essex, er blevet renoveret og skal sendes til søs.
Efter en så dyr investering skal hun være i bedst mulige hænder.
Derfor...
...er det os en glæde at forhyre Dem.
Som førstestyrmand.
Som førstestyrmand?
De lovede, at jeg blev kaptajn efter sidste togt.
Jeg kom hjem med 1500 tønder. De gav mig Deres ord.
Det løfte må hermed udsættes.
Som alle andre oplever vi trange tider.
- Ikke på mine togter. - Nantucket dominerer markedet.
Det må ikke ændre sig.
Vi har ikke råd til at eksperimentere.
Essex bliver ledet af George Pollard -
- efterkommer af en prominent hvalfangerslægt.
Hans far er også vor investor.
De kan have nok så meget erfaring, men familie vægter tungest.
Men det fylder ikke et skib med olie. En kaptajn må respekteres.
- Hvad nu, hvis mændene ikke gør det? - Det må De sørge for.
- Farvel, d'herrer. - Jeg forstår Deres skuffelse.
De tilbydes derfor 1/15-part.
Så meget har jeg aldrig før tilbudt en førstestyrmand.
Hvis De skaffer 2000 tønder olie, så lover jeg...
...at De bliver kaptajn næste gang.
Det har De lovet før, mr. Mason.
Denne gang vil jeg have det på skrift.
Kaptajn Pollard.
Vi har netop talt med mr. Chase, som med glæde vil tjene under Dem.
Det lyder godt.
Jeg skal passe en grønskolling.
En småtbegavet øboer født med en sølvske i munden.
- Jeg burde have sagt nej. - Du fik jo deres ord på skrift.
Ja. Men en løgners ord er intet værd. End ikke på papir.
Jeg ville også elske dig, hvis du var handelsskibskaptajn.
Så ville du ikke væk i to år.
Et hvalfangerskib kom hjem i sidste uge efter tre år.
Hun mistede to mænd og vendte hjem med en halv last.
De havde ikke mig om bord.
Satans.
Jeg bliver kaptajn en dag. På et hvalfangerskib.
Vi skal ikke nøjes med dette lille stykke jord.
- Det er din fars ord, ikke dine. - Hvad fejler hans ord?
Han ønskede ting for sin familie og sig selv.
- Han var en drømmer. - Ja.
Han drømte om havet, men fik aldrig lov til at sejle.
Han overværede i det mindste sine børns fødsel.
Jeg kan ikke andet.
Undskyld.
Jeg giftede mig med en hvalfanger.
Hør...
Jeg kommer hurtigt tilbage. Det sværger jeg.
Bare kom tilbage.
Lov mig det.
Jeg har allerede sværget. Skal jeg også love?
Det lover jeg.
Kan vi tale sammen, min dreng?
Som kaptajn kan du ikke være deres ven.
Du er deres overordnede. Lad dem aldrig glemme det.
Tak.
Din oldefar grundlagde hvalfangererhvervet.
Uden os ville verden blive indhyllet i mørke.
Jeg håber at gøre familien ære.
Åh, Herre, Du skabte de mægtige hvaler.
De prægtige kæmper af vældig længde. Uforlignelig i kraft og mængde.
Men evige Gud, Du selv befaler -
- os arme mennesker at gå løs på -
- til forsørgelse af os, vore koner og små -
- med krigerisk rasen de uhyrlige hvaler.
Åh, Herre, kast dit prægtige lys på disse mænd.
Må de få en udbytterig rejse.
Lad dem vende hjem med lasten fuld -
- så Nantucket-oliens hvide flamme -
- fortsat kan oplyse vore hjem, beskytte vore gader om natten -
- og forsyne maskinerne, som driver vor nation fremad -
- og former menneskehedens udvikling.
I dit navn vi beder.
- Godt. Hvilken måned var det? - Det var sent på året.
Vi stævnede ud som et af de sidste skibe.
Derfor blev min ven, Barzillai, og jeg forhyret.
Jeg var 14 år.
Kom i gang, knægt.
Det var min første gang til søs. Jeg turde ikke vise, jeg var bange.
Barzillai var 17 år. Vi var begge forældreløse.
Vi var ivrige efter at blive kaldt mænd.
- Grubs. Hvad bærer de om halsen? - Det er hvalben.
Hvordan får jeg sådan et?
Ved at spyde og dræbe det største bæst på Jorden.
Nickerson, ræk mr. Bond grøntsagerne.
Skynd dig lidt.
En dag har jeg 12 af dem.
Ankerspillet er klar, og sejlene er gjort los.
Det er jo kun halvdelen af forsyningerne.
Din tilstedeværelse kan kun betyde én ting.
At én person om bord kender sandheden om Owen Chase.
- Nej, at de andre skibe er bemandede. - Jeg er et nyt menneske, Owen.
- Men er du? - Er Matthew Joy blevet tørlagt?
Tør som en ørken. Er Owen Chase blevet mildere?
- Jeg er from som et lam. - Det vil jeg se, før jeg tror det.
Og ud fra vor kaptajn at dømme, så holder det ikke mere end 48 timer.
Held og lykke.
- Pollard. George Pollard. - Owen Chase.
- Chase. Det er et udenøs navn. - Ja.
Og ganske snart er vi udenøs og i mit rette element.
Jeg var en smule overrasket.
Kaptajnen vælger normalt selv sin førstestyrmand.
Ja, en erfaren kaptajn.
Skibsejerne ønsker sikkert -
- at deres investering er i kompetente hænder.
De vil bare være sikre.
Hold endelig øje med mig, og sig til, hvis jeg begår fejl.
Det har jeg også tænkt mig, hr. kaptajn.
- Let anker, mr. Chase. - Gør mærssejl los!
Tag roret, mr. Lawrence. Sæt sejl, mr. Joy.
Stå klar ved bomsejl. Sæt stagsejl og mærssejl.
- Kom i sving! - Slæk givtov og sæt sejl.
Sæt mærssejl og bramsejl. Hæv ankeret!
Sæt bramsejl! Slæk givtov og sæt sejl.
- Der er en knude på sejsingen! - Tag roret, mr. Chappel.
Jeg kan ikke løsne den!
Kom nu. Hvorfor er braserne ikke klargjort?
Hvor er mine forsejl, mr. Ray?
- Hæv anker! - Hæv anker!
Træk til, Nickerson.
- Sæt sejl, for pokker. - Hele øen holder øje med os.
- Ankeret er hævet! - Ned med hovedet, kaptajn.
Pas på hovedet, kaptajn!
- Hvad er der galt? - Sejlet kan ikke rulles ud.
- Sejlet sidder fast! - Knuden løsner sig ikke!
Der er ikke nok sejl rullet ud!
- Pas på. - Det er sejsingen, Owen.
Væk.
For fanden da!
- Sæt storsejlet! - Træk!
Fastgør sejlene!
Godt arbejde, mr. Chase.
Hvis vi når Kap Verde om to uger, så rammer vi Stillehavet efter planen.
- Majs, mr. Chase? - Nej, tak.
- Jeg har aldrig brudt mig om det. - Hvor sært.
- Dyrkede Deres far ikke majs? - Jo.
Jeg blev træt af at spise det hver eneste dag.
Majs, okra og bønner, vel også?
Før han blev sendt i fængsel.
- Kender De historien, mr. Joy? - Undskyld?
Mr. Chase blev strengt taget forældreløs -
- da hans far blev fængslet.
Mange veje fører til havet.
Vi forsøger ikke at stille for mange spørgsmål.
Det kan ikke have været let, men...
...De blev taget ind af Nantuckets søfarende familie.
Det er ikke første gang, jeg er blevet kaldt udenøs -
- af en Nantucketbo, som påpeger min baggrund.
Undskyld mig, men der er vagter at sætte.
Nej tak.
- Ej heller en smule? - Nej tak.
Som sagt. Jo færre spørgsmål, desto bedre.
Servér så den mad.
- Skal vi have det ædelse første dag? - Nærigrøve. Hvor er kødet?
- Smuk pige. - Udskåret af hvalben.
- Lad mig røre. - Nej.
- Er du ikke gift? - Jo. Og her er hun.
Det er i hvert fald hendes næse.
Tillykke, de damer.
Flot indsats i dag.
Sikke en flok sølle letmatroser.
Mr. Chappel. De er kaptajnens harpuner.
- Mr. Lawrence. De er min. - Javel.
Og mr. Peterson.
- Andenstyrmandens harpuner. - Javel.
Der er seks mand i hver båd. Vi øver i morgen ved seks glas.
Vi er end ikke øst for Halifax.
- Hvad er Deres navn? - Coffin. Henry Coffin.
Han er kaptajnens fætter.
Mr. Coffin. Er en hval klar over, om den er øst for Halifax?
Jeg ved ikke, hvem I er, eller hvordan I endte her.
Nogle af jer er sikkert på flugt fra loven.
Det er fint. Jeg er ligeglad.
Men her på skibet tjener I ét eneste formål.
Hvalolie.
Jeg påtænker at fylde 2000 tønder og vende hjem hurtigst muligt.
Og selv når vejret er fint uden en hval i sigte -
- så sætter vi bådene i vandet og øver os på at fange hvaler.
Enhver, der ikke deltager, kan svømme hjem. Forstået?
- Javel. - Javel.
Du, grønskolling. Op på dækket.
Af sted med dig.
Javel, landkrabbe.
- Thomas Nickerson, ikke? - Jo.
Nogle bliver søsyge i starten.
- Hiv mig op! - Det er det bedste middel.
Hiv mig op!
Hjalp det?
Satans.
Jeg undskylder mange gange.
Nu har du noget at skrive hjem til din mor om.
Min mor er død og begravet. Min far har også en gravsten.
Han forsvandt til søs, før jeg blev født.
Giv mig den.
Besætningen er din familie nu. På godt og ondt.
Ondt, for det meste.
Skrub dækket, knægt.
Hundevagten. I dag lærer I at være hvalfangere.
Linen er forkert placeret, Nickerson.
Vi fortsætter til solnedgang om nødvendigt.
- Dæmpgårdinger! - Gør klar, harpunere!
Dæmpgårdinger!
- I er for langsomme! - Øsekarrene.
I skal kende skibet ud og ind, før vi stopper.
Træk til, Barz.
- Hurtigere, mr. Ray. - De er ikke længere grønskollinger.
Du er sømand nu.
Ikke dårligt, mr. Ray. Beslå fokken!
Væn jer til livet som arbejdsheste.
- Mr. Chase? - Ja.
Sæt læsejlene.
Er det klogt? Vi nærmer os Golfstrømmen.
- Lad os afvente vejrforholdene. - Vi er to dage bagud.
Vi må hurtigere frem for at fange nordøstpassaten.
Sæt læsejlene.
Rub jer.
Sæt læsejlene!
Til tops, mr. Coffin. Kaptajnen vil have fart på!
Klar ved braserne! Trim sejlene!
Sæt mærssejl og læsejl.
Fastgør læsejlsfald!
- Fastgjort til bom! - Fore mærssejl er braset!
Kaptajnen satte vind i sejlene!
Nok er hun gammel, men hun kan stadig sejle!
Et uvejr mod styrbords bov. Vi må mindske sejl.
Ikke endnu, mr. Chase.
Vi sejler med otte knob. Uvejret bevæger sig endnu hurtigere.
Lad det komme an. Mændene har brug for en ilddåb.
Hvis vi ikke skifter kurs, så rammer det os fra siden.
Mr. Chase. Vi fortsætter.
Mr. Lawrence. Hold kursen.
- Kursen holdes. - Ellers mister vi en halv dag.
Hvis mændene ikke kan klare lidt vind, er vi allerede fortabt.
Gør klar til hård sø.
Hårdt vejr forude. Sørg for, at alt er fastsurret.
Dobbelte bådskraver på hvalbådene!
Rust Dem, mr. Bond. Vi har kurs imod et uvejr.
- Luk og lås hovedlugen! - Uvejret nærmer sig hurtigt!
- Vi må ændre kurs. - Vi fortsætter.
- Mr. Lawrence. Hold kursen! - Kursen holdes.
- Vi tager vand ind! - Hold fast!
- Mindsk sejl, mr. Chase! - Kravl op og sæt vant!
Over på luvsiden og hold fast!
- Vi må have sejlene ned! - Mod læsiden!
Hold fast, Nickerson!
Hold linerne i ro!
- Hold fast! - Læg roret hårdt om!
- Drej hårdt mod læsiden! - Nej. Skaden er sket!
- Lad sejlene løbe! - Nej, læg roret om!
Det er alt for sent! Vi risikerer at kæntre!
- Læg roret om! - Lad sejlene løbe!
Hold fast!
Pas på!
Mr. Joy!
Skær bramsejlene fri! Skibet må på ret køl!
De ville tale med mig?
Ved seks glas i morgen -
- samler De besætningen -
- og meddeler, at vi vender tilbage, så skibet kan repareres.
De undskylder, at De betvivlede min ordre -
- hvilket nær havde kostet alle mand livet.
Jeg tager imod Deres afskedsbegæring. Det var alt.
- De beordrede læsejlene sat. - Ja.
- Mændene skulle afprøves. - Midt i et uvejr?
- Det var uheldigt. - Det var dårligt sømandskab.
At kalde det uheld er svagt.
Mage til uforskammethed. Ved De, hvem De taler til?
Mit navn er kaptajn George Pollard.
Pollard!
Uanset hvor mange hvalben, De har, så er De blot en landmandssøn -
- som har tiltvunget sig en officersuniform.
Forsvind så.
At vende tilbage uden den mindste olie vil være en fejltagelse.
Det er ikke Pollard-navnet værdigt.
Eller Chase, for den sags skyld.
Vi bør knokle alle de timer, Gud skænker os -
- fylde skibet med olie, vende hjem om et år -
- og lade vore veje skilles straks derefter.
Tro mig, det er også mit ønske.
Men det er naturligvis kaptajnens beslutning.
Det var som et dårligt ægteskab.
Det kan være tåleligt.
Men det risikerer også at forlise.
- Er De gift, mr. Melville? - Ja.
- Herren være Dem nådig. - Vi venter vort første barn.
Ved Deres hustru, at De har medbragt hele Deres formue -
- og tilbudt den til en fremmed?
- Nej. - De er fuld af overraskelser.
Godt.
- Essex vendte altså ikke hjem? - Nej.
- Hun sejlede videre? - Ja.
Og inden længe hørte vi kaldet, som alle hvalfangere længes efter.
Blåst.
Blåst!
Op mod vinden! Blåst!
- Rethval eller spermacethval? - Spermacethvaler!
Mr. Chase. Sæt hvalbådene i vandet!
- Alle mand på dæk! - Alle mand på dæk!
Sæt bådene i vandet.
Sæt bådene i vandet!
DET SYDLIGE ATLANTERHAV Tre måneder på havet
Fremad. Hiv, til ryggen brækker!
Ro til! Hiv i de årer, til armene falder af.
Dér bryder de!
Derovre! Giv den alt, hvad I kan!
Kom så. Læg alle kræfter i!
Hiv alt, hvad I kan!
Hun blåser!
Det er en kalv!
- Er det kalven? - Dér er koen.
Der har vi hannen. Guldet.
Kom så, Nickerson!
- En 40-tønders? - 50!
Han er enorm! Grib fat om de årer.
Kæmp, til jeres lunger sprænges.
Fuld fart frem! Læg alle kræfter i!
Hold øje med årerne!
- Klargør hvallinen, mr. Ramsdell. - Javel.
Den første hval er min, mr. Lawrence.
Før mig tæt på.
Hiv! Kom nu. Efter den.
Du får din første Nantucket-slædetur.
Åh, gud!
Se ham! Det mest frygtede væsen på Jorden.
Han dykker.
Mine hænder!
Væd linen, Nickerson.
Kom så!
Der er 140 favne line tilbage.
80 favne tilbage!
Han trækker os med ned!
Jeg skal bruge din line, Matthew!
Giv mig linen, Peterson! Kom nu!
Der er 60 favne tilbage!
- 20 favne! - Bind linerne sammen.
- Færdig. - Nu!
- Overtag styreåren, Peterson. - Javel.
- Hvor mange favne er der tilbage? - Der er 70.
Nej, vent.
- Owen! - Nej. Ikke endnu!
- Rør ikke den line! - Der er 50 favne tilbage!
- Owen! - Rør den ikke.
30 favne, mr. Joy!
10 favne tilbage!
Skod væk!
Alle kræfter i.
- Skorstenen brænder! - Skorstenen brænder!
Den brænder!
Skynd jer.
Forsvind, I sataner.
Spæk og olie. Kan I lugte det?
- Det er lugten af penge. - Forsvind med jer!
- Kan du nå derned? - Nej.
- Hvordan ser det ud? - Ikke godt.
Det er alt.
- Mr. Chase? - Ja.
- Vi kan ikke få mere ud. - Bliv ved med at grave.
- Vi kan ikke komme derned. - Så find én, der kan.
Kom her, Nickerson.
Kom her, sagde jeg.
Kravl derned.
Kom så, Thomas. Det mest værdifulde er dernede.
Jeg kan ikke. Undskyld, men jeg kan ikke.
Kravl derned, ellers får du lov til at sove dernede.
Placér den her mellem tænderne.
Stanken er værre end fandens røvhul.
Tak.
- Beklager. - Værsgo, Nickerson. Tag min pude!
Ned med dig.
Man lærer sig selv at kende dernede.
- Har De været inde i et hvalhoved? - Det blev jeg forskånet for.
Derinde findes alt guldet.
Jeg glemmer aldrig den første hval.
47 tønder olie. Men glæden var kortlivet.
- Var hvalbestanden udtømt? - Så sandelig.
Vi sejlede derfor længere ud.
Det tog os en måned at runde Kap Horn.
Vi lagde Atlanterhavet bag os i håbet om -
- at gå bedre tider i møde.
Men at nå Stillehavet forbedrede ikke vor situation.
Vi observerede alt for sjældent hvaler.
Efter næsten et år til søs -
- blev forholdet mellem kaptajnen og førstestyrmanden mere anspændt.
Kaptajnen tilbragte al tiden i sin kahyt.
Han var bange for at se besætningen i øjnene.
Vort lastrum var næsten tomt.
Og resultatet af vor sølle indsats -
- mindede os blot om, at vi var langt fra at vende hjem.
ATACAMES I ECUADOR
Nej. Jeg taler ikke det sprog.
- Tal engelsk. - Tilbyd mere.
Det her er Nantucket-hvalolie. Det vortesvin er ikke mere værd.
Præsterne insisterer på, at vi skriver hjem.
Hvem skulle det hjælpe?
Enkerne?
Ejerne af et forlist skib?
Hvor længe vil De leve i skjul, hr. kaptajn?
Så skriv hjem og bed om tilgivelse på vegne af besætning og kaptajn.
Ingen kunne have forhindret, hvad der skete derude.
Og hvem vil tro på det? Ingen. Slet ikke investorerne.
I årevis har Deres hvalolie gjort dem meget velhavende.
Capitán.
Jeg hører, at Deres skib blev angrebet.
Kaptajn George Pollard. Essex.
Kaptajn Clemente Pelaez. Santa Maria.
Byder De på noget at drikke?
Nej, nej.
Blev I ramt af uheld? Hvor langt ude?
- Hvor blot tåber vover sig ud. - Og hvor langt ude er det?
1000 leagues langs ækvator.
Offshore Grounds.
- Var der hvaler? - Flere end I tør drømme om.
Hundredvis. Så langt øjet rækker.
Vi kunne have fyldt 3000 tønder på en enkelt dag.
Kunne have?
Havde det ikke været for det bæst.
En hval. Hvid som alabast.
Den var 30 meter lang.
Den sendte seks af mine mænd i graven.
Vi andre fik et varigt minde.
Den her hvide hval... Stak den også af med jeres penge?
Gracias.
Utroligt, ikke?
Hvis vi stævner ud nu, fanger sydøstpassaten og fylder lasten -
- så er vi hjemme om et halvt år.
Hvad siger De? Hvorfor trækkes med hinanden længere end nødvendigt?
- Hørt. - Hørt.
Grådigheden fik overtaget over vor kaptajn og førstestyrmand.
Så vi sejlede ud. 1000 leagues langs ækvator.
Hvor al viden slap op, og spekulationerne tog over.
Her havde hvalerne søgt tilflugt. Langt væk fra os mennesker.
Men vi fandt dem.
Århundreder forinden frygtede sømænd at sejle ud over afgrundens rand.
Vi, derimod, var på vej mod vanviddets rand.
Tro blev afløst af tvivl. Håb blev afløst af ren overtro.
Hr. kaptajn. Besætningen snakker.
- Det gør besætninger. - De er utilfredse med beslutningen.
Irettesatte De dem?
Vi drog af sted for at fylde skibet med hvalolie.
Vi sejler, hvorhen det kræves.
Kære fætter, jeg beder dig.
Det er vanvid. Du lod dig påvirke af den mand.
Du må sætte kursen hjemad.
Nu går De ned og beroliger besætningen.
Vær en leder.
Og udnyt aldrig vore familiære relationer igen.
Mr. Coffin.
OFFSHORE GROUNDS 14 måneder på havet
- Hvad er der? - Lyt.
Mr. Chase? Jeg ser hvidt vand!
- Hvor? - Ved bagbord!
- Hvor er de? - Kan De se noget?
- Sæt bådene i vandet! - Sæt bådene i vandet!
Giv pokker i de mexicanske farvande.
- Hæv årer! - Spyd ham, mr. Chappel!
Spyd ham!
Lige fremme, Peterson!
Lad dem ikke tygge i årerne. Fortsæt.
- En hval? - Ja.
- Det er altså sandt? - Ja. Alt for meget er sandt.
Vend båden.
Læg hårdt i!
Mr. Bond! Bras fokkeråen og sænk taljen!
Her kommer hun. Nu, Peterson!
Mr. Lawrence. Sejl til læsiden hen mod flokken.
- Varm tjære. - Vi finder ham.
Vi er tæt på. Op på ryggen af hende!
Vi har hende!
Hvad var det, mr. Lawrence?
Mr. Chase!
Satans. Find mr. Lawr...
Mr. Easton!
Få mr. Lawrence til at bemande pumperne!
- Hvor er han? - Bagbords bov.
Giv mig de største harpuner.
Vil han slås?
Det har jeg aldrig før set.
Mr. Ramsdell. Fastgør linen til fokkemasten.
Jeg forsikrer jer... den hval er min.
- Kap linen! - Pas på!
- Hr. kaptajn. - Essex krænger.
Vend om!
- Hjælp mig! - Ræk mig hånden! Nickerson!
Mr. Chase!
En hval. Den vædrede skibet.
- Hvad? - Easton og Sanborn er døde.
Pumperne er ubrugelige.
- Gør klar til at forlade skibet. - Vi kan ikke ro hjem.
Vi må tage sejlene ned og improvisere.
Saml mad og vand. Vi får brug for meget ferskvand.
Tag alt, hvad du kan bære. Kom med mig, Barz.
- Gode gud. - Sejl og proviant først!
Tag så meget mad, som I kan bære.
Skynd jer. Der er flere tønder på mellemdækket.
- Beskøjterne er tørre. - Tag sejlene ned!
- Afmontér halslinen. - Ned med dem!
- Ned med råen. - Vent!
Kom så, Nickerson.
Chases båd.
Ned med råen!
Vi får brug for sejlene. Vi har ikke nok ferskvand.
- Hent tønderne nu. - Tag alt ned.
- Mere ferskvand. - Der er flere tønder på mellemdækket.
- Benjamin. - Hiv ham op.
- Beskøjter! - Af sted. Hurtigt.
- Vi må væk fra olien! - Skibet krænger.
- Hvor er mr. Chase? - Han var her lige før.
- Owen! - Vi må væk!
- Kom så! - Olie på dækket!
- Hr. kaptajn! - Mr. Chase!
- Owen!
- Hvor er førstestyrmanden? - Mr. Chase!
- Owen! - Vi må væk!
Nej, vent! Mr. Chase!
Mr. Chase!
Der er han!
- Herovre! - Mr. Chase!
Flyt den!
Mr. Chase. Her!
Grib fat. Vi har Dem.
De er i sikkerhed, mr. Chase.
- Skal vi ud at fiske? - Rens og lad den, mr. Joy.
Ro længere væk, ellers trækker hun os med ned.
2000 SØMIL VEST FOR SYDAMERIKA
Hr. kaptajn? Hvad med forsyningerne?
60 gram beskøjter per mand. Og 1 dl vand.
Det kan vi ikke overleve på.
Det er ham.
Ja, det er ham.
- Mig narrer De ikke, mr. Chase. - Mr. Coffin?
De er skyld i det her. Og det ved De.
- Læg pistolen! - Indrøm, at De er bange!
Læg pistolen, mr. Coffin.
- Når vi løber tør for mad og vand... - Gør, som kaptajnen siger!
- Jeg vil se landkrabben bange. - Det er en ordre!
- Gør, som kaptajnen siger. Nu! - Sig det!
Sig det!
Henry! Læg pistolen.
Henry. Læg den.
Vi drog østpå.
Tilbage, hvor vi var stævnet ud fra.
Med blot solen og kompasset til hjælp.
Alle retninger så ens ud.
Håbet var at nå vestenvindene frem til Påskeøen.
En rejse på næsten 5000 km.
I 12 dage er vi drevet sydpå. Til sjette sydlige breddegrad.
Vi er ikke kommet tættere på Påskeøen.
Vi har ikke flyttet os.
Vi er forbandet.
Det indhenter vi, når vi når frem til vindbæltet.
Vi skal nok nå frem.
Chappell!
- Chappell! - De har ham, hr. kaptajn!
Mr. Joy. Faldet sidder fast!
Mr. Joy! Er De uskadt, mr. Joy?
- Grib styreåren! Grib den! - Matthew!
Få det sejl ned!
Matthew. Hvad skete der?
Owen. Hvad laver du her?
- Lad mig se. - Nej.
- Jeg har det fint. - Ja. Jeg vil bare se.
Jeg slog hovedet. Det er bare en skramme.
- Giv ham noget vand. - Nej.
- Giv ham noget vand! - Nej, det er ikke nødvendigt.
Drik det.
Jeg har dig. Du klarer den.
Hvad kigger I på? Jeg har det fint. Frisk som en havørn.
Som en forbandet havørn. Hører I?
Owen. Jeg har det fint. Okay? Jeg har det fint.
- Du er en sej gut. - Jeg har det fint.
Han klarer den. Kom i gang.
Hvorfor spilde vand på en død mand?
De har kendt hinanden og sejlet sammen fra barnsben.
Ville du bare kunne se til, mens din egen bror døde?
Det er simpel logik, mr. Chappell.
Der er ikke nok til os alle.
Hvorfor spilde vand på en død mand?
Hvorfor spilde vand ...?
Hvorfor spilde vand? Hvorfor?
- Hvorfor spilde vand på en død mand? - Mr. Nickerson?
- Hvorfor ...? - Er alt vel?
- Jeg kan ikke. - Kan ikke hvad?
Nej. De har fået nok at vide. Mere end nok.
- Vi er nået så langt. - Det ender her.
- Vi har en aftale. - Tag pengene og gå.
- Det er en djævelens aftale. - Nej.
Djævelen elsker utalte hemmeligheder.
Især dem, der befænger en forpint sjæl.
Hvad er Deres hemmelighed?
Jeg er ikke en stor forfatter.
Jeg er ikke Hawthorne.
Men fra første øjeblik har denne historie hjemsøgt mig.
Den er blevet en besættelse.
Jeg frygter, at hvis jeg ikke skriver den...
...så vil jeg aldrig skrive igen.
Hvad mere?
Jeg frygter, at hvis jeg skriver den...
...så bliver den ikke lige så god, som den burde.
Fortsæt venligst.
For vor begges skyld.
34 DAGE SOM SKIBBRUDNE
Send det videre.
Tak.
Herre, vi takker for maden her.
- Undskyld. - Vort liv, helbred, alt godt der er.
- Lad alle... - Land. Land!
- Land! - Land. Land!
Grib årerne! Ro til!
Grib årerne nu! Ro til!
Land!
- Jeg så det, mr. Chase. - Ja, De gjorde.
Hold inde. Hold inde!
- Hvad er der, mr. Chase? - Hvorfor i alverden standser De?
- Han har fulgt efter os. - Hvad taler han om?
- Der er ikke noget derude! - Hvad laver De?
Hold fast!
Nej!
Hvor er han?
Det her er muligvis Ducie.
Det er umuligt at vide med sikkerhed. Vi lader ilden brænde nat og dag.
Et forbipasserende skib ser måske røgen.
I skal se det her.
De har ligget her længe. De ventede på et skib.
Men det kom aldrig.
Der vil aldrig komme nogen skibe. Hvis vi bliver, så dør vi.
Fuglene bliver væk, når de opdager, at deres æg bliver spist.
Det er et privilegium at vide, hvornår man skal dø...
...og derved kunne forberede sig.
Men ulyksaligt at være så langt væk hjemmefra...
...uden at kunne sige farvel og slutte fred...
...og uden at kunne gøre gamle regnskaber op.
Så lad os i det mindste gøre vort regnskab op, hr. kaptajn.
Kaptajn af hvad?
De er ikke skyld i Essex' forlis.
- Jeg bærer også et ansvar. - De er ikke kaptajnen.
Men De er som født til dette hverv.
Jeg blev blot født ind i det.
Hvad gør vi, George?
Hvad har vi gjort for at krænke Gud?
Kun hvalen har krænket Gud.
Har vi da ikke?
Med vor arrogance og grådighed? Se, hvor vi befinder os.
Vi er overlegne skabninger skabt i Guds billede.
Jordiske konger, som har til opgave at sejle verden rundt.
Og få naturen til at føje os.
Føler du dig som en jordisk konge efter alt, vi har været igennem?
Vi er ingenting. Ubetydelige små sandkorn.
Vi sejler mod solen ved daggry.
Hvis vi skal dø, så ved Guds nåde...
...lad os dø som mænd.
- Klar, mr. Weeks? - Ja.
- Mr. Chappell? Mr. Wright? - Jeg kan ikke.
Jeg selv, Wrights og Weeks...
...bliver her.
Er du klar, Matthew?
- Jeg hjælper dig. - Det er nytteløst.
- Vi skal hjem. - Det er nytteløst.
Tag bare af sted.
Pokker tage dig, Matthew.
Det er i orden.
Jeg sender en båd efter dig. Så spiller vi kort i Nantucket.
- Ja. Det er en aftale. - Godt.
Skal jeg åbne den for dig?
Det klarer jeg nok selv. Hvis det bliver nødvendigt.
Gud være med dig, min broder.
Og dig.
Broder Peterson? Kommer De med os?
Mr. Peterson. Kom om bord på vor båd med mr. Bond.
48 DAGE SOM SKIBBRUDNE
Hvor er han?
Pollard?
Mr. Lawrence. Vågn op.
Hvor er den anden båd henne?
- Pollard! - Kaptajn Pollard.
- Kaptajn Pollard! - Pollard!
Kaptajn Pollard!
Pollard!
Hvad er der galt?
- Hvad laver du, Benjamin? - Han er død.
Jeg kaster ham over bord.
Kig på mig. Kig på mig, Benjamin.
Ingen sømænd bør kaste noget bort, som måske kan blive deres redning.
Lyt til mig.
Han kan hjælpe os.
Gud, himmelske fader. I din nåde finder vi trøst.
Med længsel vi venter på den daglige mad, du os skænker.
Min sjæl er død.
Således blev det besluttet.
Vi klargjorde liget.
Vi fjernede organerne.
Vi skilte lemmerne fra kroppen...
...og skar alt kødet af knoglerne.
Derefter lukkede vi liget...
...og syede det sammen så pænt som muligt...
...og kastede det over bord.
Vi spiste hjertet først.
De dømmer mig.
Nej.
Sådan.
Nu er det sagt.
Hemmeligheden er afsløret.
Har De aldrig fortalt det til nogen?
Nej.
End ikke Deres hustru?
Ville hun kunne elske mig, hvis hun vidste, hvad jeg havde gjort?
Ja, hun ville.
Og havde du fortalt mig historien, da vi først mødtes -
- så havde jeg stadig båret din ring i dag.
Den drengs viljestyrke findes stadig i dig.
Det ser jeg, også selv om du ikke gør.
Nu kan du fortælle historien færdig, min elskede.
Sæt dig op.
Hør her...
...læn hovedet tilbage.
Vi har stadig en smule vand tilbage. Giv ikke op. Vi skal hjem.
Har De familie derhjemme, mr. Chase?
Ja, jeg har en hustru.
Og en søn eller en datter.
71 DAGE SOM SKIBBRUDNE 1200 SØMIL VEST FOR SYDAMERIKA
Nuvel.
- Hr. kaptajn. Vi trækker lod igen. - Ikke tale om.
- Vi trækker lod igen. - Mr. Ramsdell.
De overtager kommandoen af denne båd.
Kære fætter, vil du...
De er vor kaptajn. Mændene har brug for Dem.
- De skal nok klare sig. - Jeg beder Dem...
Jeg beder Dem.
- Henry. - Vi trækker lod igen.
Det er en ordre.
Hvis du ikke kan, så ræk pistolen til en anden.
Nej, nej, nej.
Hjælp mig.
I ugevis befandt vi os i kalmebæltet. Det område er mere ørken end hav.
Solen brændte ned på os.
Min frygt...
Det eneste, jeg kunne tænke på, var...
...at alle de andre ville dø, mens jeg var den sidste i live.
Mr. Chase vurderede, at vi stadig var 1300 km fra land.
Mr. Chase.
Kaptajn Pollard.
Jeg er glad for at se Dem.
Der har ikke været megen opmuntring ved vor overlevelse.
Ej heller ved vor.
Barzillai?
Den tredje båd?
De...
De har været væk i dagevis.
Jeg er bange for, at de er forsvundet.
Mr. Chase. De har den bedste placering.
Det er bare en hval.
Der er han. Kast spydet. Kast det!
- Kast spydet! - Kom så.
- Kast det! - Kom så.
Dræb den! Han er lige der! Kast spydet!
Hvorfor slog De den ikke ihjel?
De er en forbandet tåbe.
Strømmen førte os fra hinanden.
Det var det sidste, vi så til kaptajn Pollards hvalbåd.
87 DAGE SOM SKIBBRUDNE
- En båd! - Ved bagbords bov!
Må Gud være jer nådig.
90 DAGE SOM SKIBBRUDNE Den 18. februar 1821
Mr. Chase.
Fader.
Forlad mig ikke, fader.
Mr. Chase.
Mr. Chase. Se.
Vågn op, mr. Chase. Vågn op.
Vågn op. Der er land i sigte. Se, mr. Chase.
Vi blev reddet ud for øen Más Afuera i Chile...
...90 dage efter at Essex gik til bunds.
De gav os nogle gamle klæder. Lidt mad også.
Det var svært at spise i starten. Underligt.
De plejede os, til vi fandt et skib, der kunne transportere os hjem.
Den rejse tog yderligere tre måneder.
NANTUCKET HAVN Den 11. juni 1821
Hele øen var mødt op for at overvære vores hjemkomst.
Men der var ingen bifald. Kun stilhed.
De kiggede på os, som om vi var spøgelser.
Genfærd.
Vi havde intet fortalt omkring vores overlevelse -
- men jeg var i tvivl om, hvorvidt de kendte til vores afsavn.
Måske var de bare nysgerrige.
Åh, gud.
Jeg lovede det jo.
Åh, gud.
Hej. Hej, min skat. Hvem er det her?
Phoebe Ann.
Phoebe Ann Chase, hvad?
Det er far.
Hej, min skat.
Det er din far.
Åh, gud.
Skibsejerne lod dem ikke være i fred.
Mr. Chase var på vej hjem, da han blev kaldt tilbage til søfartskontoret.
Der var forretningsanliggender, der skulle drøftes.
Lad os komme til sagen.
Grundet det betragtelige tab af mandskab og materiel -
- iværksættes der en undersøgelse.
Det forventes, at vi giver en redegørelse af forløbet.
Naturligvis.
Efter at have diskuteret det med skibsejerne og min far...
...står det klart, at sandheden vil få konsekvenser.
Alvorlige konsekvenser for hvalfangererhvervet.
At en hval knuste Essex.
Men det er jo sandheden.
Hvis investorerne pludselig skal til at bekymre sig...
...om søuhyrer, der vædrer skibe...
...og sømænd, der trækker lod om at overleve...
Vi er i oliebranchen. Os alle sammen.
Og sandsynligheden for succes må altid opveje potentielle risici.
Hvad foreslår du, George?
- Sig, at skibet stødte på grund. - Det er løgn.
- Og at de døde druknede. - Endnu en løgn.
- De udnævner dig til kaptajn. - Det har jeg allerede på skrift.
Kun såfremt at De vendte hjem med en lastfuld hvalolie.
- På denne måde garanterer vi det. - De bliver en velhavende mand.
Chase bliver derved et etableret familienavn -
- som vil høre til blandt Nantuckets elite.
Skal jeg lyve for økonomisk gevinst?
Det er snarere et spørgsmål om pragmatik.
Essex blev vædret af en hvid hval.
Alle, der overlevede, befandt sig i dårligt udrustede hvalbåde -
- og måtte begå vederstyggeligheder for at overleve.
Og nu forventes det af os, at vi skal lyve -
- så I kan tjene flere penge og sove godt om natten?
Jeg vil ikke pynte på sandheden.
Det bør du heller ikke gøre, George.
Sidst, jeg så ham...
Mr. Chase!
...havde jeg svært ved at finde de rette ord.
Thomas.
De rette ord fandtes måske ikke.
Jeg er på vej til Falmouth og...
Det...
...har været en ære at sejle med Dem.
Æren var min, mr. Nickerson.
Værsgo.
Held og lykke, Thomas.
I lige måde.
Næste dag blev George Pollard indkaldt for at give sin redegørelse.
Kaptajn, George Pollard.
Hele Nantuckets elite var til stede.
Det var blot en formsag.
Goddag, hr. Kaptajn. Sid ned.
Det noteres hermed...
Essex blev vædret af en hvid hval 1200 leagues vest for Ecuador.
Det var, som om selveste Owen Chase havde talt.
Han fortalte sandheden.
Kaptajn Pollards samvittighed var ren.
Men undersøgelsen var rent bedrag.
Pollard stævnede ud på ny...
...i jagten på den hvide hval.
Han fandt den aldrig.
Hans skib stødte på grund ud for Hawaii.
Endnu en forbandelse.
- Han sejlede aldrig igen. - Og Owen Chase?
Han holdt sit løfte. Han sendte en båd tilbage til Ducie.
Mr. Joy var død.
Men de tre andre var på mirakuløs vis stadig i live.
Og derefter?
Derefter flyttede han og familien til New Bedford.
Han startede forfra.
Han blev handelsskibskaptajn og sejlede på sine egne betingelser.
De har fået noget for pengene, mr. Melville.
Disse februarnætter er årets længste.
- I kan begge hvile nu. - Tro mig...
Jeg får ingen hvile i lang tid.
Hvorfor ikke? De fik jo Deres historie.
Og Deres plot. De har skrevet det hele ned.
- Jeg var ikke ude efter et plot. - Ikke? Hvad så?
- Noget andet, De har givet mig. - Og hvad er det?
Modet til at drage ud, hvor man ikke ønsker at drage ud.
Mr. Melville...
Hvad De har hørt, og hvad jeg har fortalt Dem...
...vil alt dette være at finde i Deres roman?
Det bliver et fiktionsværk, mr. Nickerson...
...inspireret af sandheden...
...men jeg får nok ikke brug for det hele.
Tak.
- Værsgo. Tag dem med. - Pengene er Deres. Jeg insisterer.
Jeg insisterer på, at De beholder dem.
Og jeg insisterer på, at mindst én her er ædru.
- Tager De tilbage til ...? - Pittsfield i Massachusetts.
- Held og lykke. - Tak.
Forresten...
En mand fra Pennsylvania borede efter sigende et hul i jorden...
...og fandt olie. Det kan ikke passe.
Det har jeg også hørt.
Olie fra jorden...
Der kan man bare se.
Herman Melville færdiggjorde sin roman i 1850
Året efter blev 'Moby Dick' udgivet
Nathaniel Hawthorne udtalte: "Et mesterværk, som er Homer værdig."
"Det bliver en af de største amerikanske romaner."